LÅNTA FJÄDRAR
Var är Starina? Hon ska strax in.
Armand! Kennedys är här igen. Tar du deras nota?
- Ted? - Nej, barnen.
Synd att det inte var Ted. Bjud på kaffe.
Lämna lite plats för kaffet.
- Var är Starina? - Hon kommer ner om fem minuter.
Starina vägrar, hon har inte bytt om än.
- Jag vet inte vad det är nu. - Övertala henne. Jag kommer strax.
Merde... Carmen får vara beredd att hoppa in.
Byt om nu...
Nej, Victoria Page tar inte på de röda skorna i kväll eller någon kväll.
- Strumporna, då...? - Victoria Page är död.
Vet du hur hon dog? Övergiven... i tårar över sin älskade.
- Äter du ordentligt? Du ser tärd ut. - Hjälp till lite nu. Vad är det?
Vitaminer. Jag köpte dem åt Armand, men... det är slut nu.
Albert!
- Öppna dörren, Albert. Öppna nu! - Gå! - Han får inte se mig sån här!
- Gå din väg! Jag ringer polisen. - Öppna, Agador!
Jag försöker, men han är ju helstollig.
- Ska du förstöra allt för mig? - Titta inte på mig, jag ser hemsk ut!
- Agador, jag är alldeles förstörd! - Det går över.
- Nej, jag hatar mitt liv! - Är du galen, det är fullpackat.
Jag är bara en födkrok för dig.
Strunt i mina känslor, din show är viktigast.
Inte ens vår show - din show. Jag vill ha ett partnerskapsavtal genast.
- Jag har inget på mig just nu. - Inte den tonen!
Den där överlägsna: Du vet allt för du är man, jag vet inget - jag är kvinna.
- Du är ingen kvinna. - Din knöl!
Lugna er nu.
Han har gjort mig sån här. Jag som var bedårande, ung, hoppfull...
Och se på mig nu - en kort, fet, osäker medelålders sak!
Har jag gjort dig kort...?
- Ska jag skicka in Carmen i stället? - Vi har inget annat val, gör det.
- Inte Carmen - hur vågar du? - Gör det nu, Cyril!
Jag ska uppträda. De vill se Starina, hon ska inte göra dem besvikna.
Mambonumret då. Säg åt dem att ha trappan klar.
Mina händer skakar. Agador, ge mig några pirintabletter.
Bara en. En före och en efter. Några fler blir det inte.
- Tack, älskade Agador. - Och här är strumpan.
- Andas lugnt och fint nu. - Kan jag få vara ifred lite nu?
Ger du honom knark - vad är pirin?
- Aspirin - jag har skrapat bort "as". - Vilken lysande idé!
- Rakar du bröstet nu? - Jag har inte hunnit vaxa mig.
Likgiltighet är nog det värsta som finns.
Jag har försökt göra mig attraktiv för dig.
Jag har gått ner och gått upp 45 kg på ett år.
Jag har gått från storlek 44 till 38 till 44, och du har aldrig sagt ett ord.
Inte ens en antydan till uppmuntran eller beröm.
Tur att jag haft pirintabletterna.
Om du inte slutar sminka dig får jag spader.
Du älskar mig inte längre.
Det finns en man i ditt liv, det känner jag på mig.
Och jag har sett en flaska vitt vin i kylen. Jag dricker bara rött. Du med.
Det finns ingen man. Och det är för mycket garvsyra i rött vin.
Det sitter 150 människor och väntar på att få applådera den stora Starina.
Garvsyra?! Vad gör du medan jag uppträder?
Medan jag ger allt på scenen? Den blicken känner jag igen. Slå mig, du.
Det är väl det du vill. Slå mig, bara!
Mitt herrskap, nu kommer hon
den fantastiska Starina.
Tack! Och välkomna till "The Birdcage".
Som ni ser har jag varit på safari. Jag fick tag i en ny muff.
Med tillbehör.
Inte den blicken - jag dödade honom inte. Han dog och jag fick ärva honom.
Var är det förtjusande paret som firar bröllopsdag? Grattis, raringar.
Jag har snart också nåt att fira. Jag tror jag har funnit den rätte.
Jag avskyr ju att skryta, men...
Killen i min butik - rätt osympatisk Han anses konstifik...
- Ursäkta! - Hejsan...! Vad tycks?
- Du ser ut som en stuntman för Lucy. - En kombination av Lucy och Ricky.
Sätt vinet i en ishink, kyl två glas - sen kan du gå.
- Är jag nån betjänt? - Du är vår trotjänare, raska på.
Min far var stammens schaman, min mor översteprästinna.
- Vad gör de i New Jersey, då? - De vill att jag ska göra karriär.
Karriär...? När får jag vara med på en audition?
När du fått talang. Av med peruken, jag skvallrar för Albert.
Då säger jag att du träffar nån annan.
Jag säger bara en sak: Arbetstillstånd. Gå nu. Låt dörren vara öppen.
Du är så otrevlig... Kom då, Gloria.
- Du blir stiligare för var dag. - Tack. Du med.
På allvar? Jag känner mig plufsig.
- Tycker du att jag ser bra ut? - Absolut.
Det var bra att du klippte dig.
- Har du ätit? Nåt att dricka...? - ÖI, om du har.
Nej. Snacka om att bli plufsig. Vitt vin.
- Hur länge har Albert hållit på? - Han började nyss. Agador fick ledigt.
Så vi är ensamma. Som du ville.
Sen när dricker du öl?
Jag har en sak att berätta. Men du får inte bli så där som du brukar.
Jag ska gifta mig.
Jag ville inte säga det i telefon.
Det är en flicka jag har träffat i skolan... Blev du upprörd nu?
Jag ska tala om varför. Du är 20 år.
Jag vet att jag är ung, pappa. Men du säger ju att jag är förståndig.
Jag kan få jobb, jag vet vad jag vill. Och jag har haft dig som förebild.
- Jag slapp få ett splittrat hem. - Försök inte köra med smicker.
- Är det okej, då? - Spelar det nån roll?
Jag vill ha din välsignelse innan Albert börjar gapa.
Tyvärr, det får du inte. Det är vansinne. Det här får du stå för själv.
Då ska du inte komma hit och be om nåt sen. Dra inte in mig i det.
Hej då, pappa.
- Du tvingar mig att avslöja min bluff. - Men den var bra.
- Säg att det går bra. - Visst...
Det är vad jag alltid hoppats på, men kanske inte än. Stanna ett tag.
Låt oss skåla för katastrofen. Jag skojar bara.
- Det är okej. Vad heter hon? - Barbara.
Aldrig i livet! Du är inte 18 än!
- Vem är han, Barbie... när sågs ni sist? - Kalla mig inte Barbie. L dag.
- Vi har legat med varann i ett år. - Men herregud... har han testat sig?
Ja. Jag med.
Det här får vänta tills efter valet.
Var kommer han ifrån, Barbie... ra? Vem är hans far?
Han ägnar sig åt konsten. Han sitter i Kulturrådet.
Som stod för Mapplethorpe- utställningen?
- Han är kulturattaché i Grekland. - Vad tusan är det?
Det är väl en diplomatpost. En sorts ambassadör. Vad gör mamman?
- Hon är hemmafru. - Det var väl trevligt!
Vi får prata om det sen.
- Ja, jag har just berättat det. - Jag med. Min far...
...blev alldeles till sig. Han höjer en skål nu. Du får prata med honom.
- Sa du inte att de var i Grekland? - Lägg på!
Skål för er framtid... helvete! Nej, glaset gick sönder.
Vi får prata mer snart, adjö. Hur vågar du tjuvlyssna?
Hans föräldrar var ju i Grekland? Du sa ju att du träffade pojken i dag.
Nej...
Grekland? De är hemma över vintern. L sitt sommarhus i South Beach.
- Är det som Palm Beach? - Nästan. Väldigt nära Fisher lsland.
Nämen...!
- Vänta... - Vem är det? Var är gossen?
- Sluta skrika. Det är Val! - Val?
Gå och titta efter om du inte tror mig.
- Varför sa du inget? - En liten överraskning.
- Vilka ljuvliga blommor! - God morgon, Albert.
Vi har fin färsk hummer i dag.
Nej tack, inte i dag. Lilla grisen är hemma.
- Vill du ha tårtan hemkörd? - Ja. "Till min lilla gris" ska det stå.
Tusen tack. Nu ska jag hem innan han vaknar.
Jag ska bara smaka en chokladsnäcka.
Delikata.
Kanske en liten "färdsnäcka" också.
- God morgon. - Inte än.
- Vad är det här för sörja? - Sörja, ja. Som omväxling till kaffet.
Du sa inte att det var Val, din stygging. Då hade jag varit snällare.
- Sätt på dig nåt. - Jag vill vara med i showen.
Är du rädd för min guatemalanskhet? Min naturliga eldighet.
Du är rädd att jag är för primitiv bland dina östrogenflickor.
- Ja, jag är jätterädd för din eldighet. - Här kommer tanten med kassarna!
Ta och skölj dem. De kommer med resten vid 12-tiden. God morgon!
- Du sticks...! - Varsågod.
- Turkiskt kaffe - utsökt! - Där ser du.
Sover Val ännu? Han måste vara helt slut. Du skulle ha förvarnat mig.
Jag skäms så, men hur skulle jag veta...?
Du vill helt enkelt inte dela din son med mig.
Men titta på den här skjortan - rena trasan! Han använder bara den här.
- Vad är det med dig? - Val ska gifta sig.
Det blir stek till middag. Jag ville ha filet mignon, men det är dyrt.
- Vad då "gifta sig"? - Du vet vad jag menar.
- Jag förstår inte. - Jo då.
- Det är nån flicka från skolan. - Åh nej...!
- Men han är ju bara barnet! - Det där har vi redan gått igenom.
Han gifter sig vad vi än säger, så det är inte mycket att dividera om.
Jag som var på så gott humör i dag.
Plötsligt känner jag mig... så konstig.
- Så du har hört nyheten? - Åh, Vallie... det kom ju som en chock!
Jag ska inte säga nåt - jag har lovat.
Men kastar du bort ditt liv på nån liten skolslampa lär du få ångra dig.
Nog sagt om det.
Stå inte bara där - ge mig en puss! Eller är du för stor för det nu?
Armand, vårt barn ska lämna oss. Och några fler får vi inte.
Inte om inte ett under sker.
När jag och senator Keeley startade "Moralisk upprustning"
gällde det moralen, inte våra politiska ståndpunkter.
Ett jättebra program.
Pornografin skulle inte finnas om inte politikerna skyddade den med lagar.
Därför har vi republikansk majoritet i båda husen.
- En perfekt plattform. - Bra att jag anslöt mig till Jackson.
- Dole är för... - Mörk.
- Jag måste avskeda den här kvinnan. - Den här pojken...
Miss Porter, sidan 2 - det ska stå "porr".
Undrar om det är en gammal förmögen släkt - kulturattaché...?
Er kampanjledare är i telefon. Det är viktigt, säger han.
Tjänare, Ben!
Redo för vad?
- Vad är det? - Jackson är död.
Dog han i sängen? Vems säng?
En prostituerad...? Minderårig... svart...?
Det är fanimej inte sant. Nu kan jag hälsa hem!
Du är väl inte ansvarig för Jacksons privatliv.
Jag är vice ordförande i "Moralisk upprustning"!
En av grundarna har dött i sängen med en svart hora! När det når ut...
- Bridget! Jag måste ha nåt sött. - Ta en sån här.
Min lille gubbe!
Albert, sluta nu.
Hans utmärkelse...
Där är hans bar mitzvah.
Tiden går så fort!
Han såg lite lattjo ut, men han log ju, så...!
- Hur får de med dem i TV så snabbt? - De betalar!
- De har inte direkt nämnt dig. - Inte än.
Får du med huset? Inte säkert vi får med honom, men jag är beredd.
- "Han såg lite lattjo ut..." - "Men han log ju, så...!"
Vi står bra till.
Där blir bra, då får ni med huset. Inte säkert han kommer ut.
- Var är pappa? - Han smet iväg ut till sina rådgivare.
Men hur ska han komma tillbaka in?
Mamma... Det är en sak jag måste berätta om Vals föräldrar.
Inte kan de klandra oss. Jackson var en bondtölp. Vi umgicks ju inte.
Tur att de inte är några snobbar!
- Vad gör du här? - Jag tog andra vägen, över ladan.
- Men du kunde ju ha ramlat ner. - Det gjorde jag! Nu pratas det...
- Det kan finnas en lösning. - Döden? Det funkade inte för Jackson.
Men ett bröllop, då? Ett stort kyrkbröllop.
Vem ska gifta sig? Nej, nej...
Men det skulle rädda din image! Ett bröllop betyder hopp
ett kyrkbröllop betyder familj, moral, tradition... Det skulle bli så fint.
Sonen till en attaché... en diplomat som inte ser ner på oss för det här.
Som vill att vi ska bli en familj. Förstasidan på People och Newsweek!
Kärlek och optimism mot cynism och sex! Det blir en bekräftelse!
- Vi kanske kan få påvens välsignelse! - Han är för kontroversiell.
Billy Graham...? För liberal. Finns det nåt godis?
- Vad heter pojkens far? - Armand... Coleman.
Kan de vara släkt med Tish och Bobo Coleman? Är de från Boston?
Vi bör åka dit snarast och äta middag...
Sen åker vi till familjen Bush.
Mr och mrs Armand Coleman från Grekland och South Beach.
Trollglitter, trollglitter...
Jag såg nog. Det här går inte.
Är jag en artist eller en billig drag- queen som ska spela andrafiolen här?
Jag ska minsann sjunga med inlevelse och ge allt. Han tuggar tuggummi.
- Jag tänker bättre då. - Slöseri med tuggummi.
- Om igen och inget mer prat nu. - Vi måste prata. Det är viktigt.
- Kan du komma med mig upp? - Inte just nu.
- Armand, såg du vad han gjorde? - Hej, Vallie.
Han blåste en bubbla, det får han inte göra när jag sjunger!
Det må vara en dragshow, men det ska vara en bra dragshow.
- Bara för att du är välutrustad... - Jag sköter det, Albert. Tack.
Temat är myter. Kvinnan här har fan- tiserat fram dig, du är hennes dröm.
Plötsligt ser du kvinnan som skapat dig, och hon blir i stället din dröm.
- Jag hajar inte. - Ta lite mer tuggummi.
Du får pröva dig fram. När du ser denna fantastiska, glödande varelse
dämpas din lust att tugga. En stöt går genom dig, från skrev till hjärta.
- Därifrån blir det hjärtalskrev. - Jag kommer!
- Ska jag bara stå här? - Nej, gör en hyllning till dansen.
Gör Fosse! Gör Martha Graham! Eller Twyla, Twyla!
Eller Michael Kidd! Eller Madonna, Madonna! Men inom dig.
Öva på det lite. Det ser jättebra ut.
- Barbaras föräldrar kommer i morgon. - Var det allt?
Nej, det är mer. Mycket mer.
- Vill du ha vin? - Nej. Låt höra, jag måste tillbaka ner.
Barbaras far är konservativ senator. Det är snart val igen. Hon har sagt...
...att du är kulturattaché i Grekland och att Albert är hemmafru.
Han har grundat "Moralisk upprustning".
Jag vill inte vara nån annan. Vill du att jag ska vara det?
Det vill inte hon heller. Men han är Kevin Keeley.
- Vem är det? - Läser du aldrig tidningarna?
Jo, Variety och nöjessidan i New York Times. Har jag missat nåt?
- Ska du gifta dig med en nazist? - Han är konservativ som de flesta.
Det är inte honom jag ska gifta mig med. Hjälp mig, du har gjort det förr.
- Ljugit om vem jag är? Aldrig. - När jag började skolan...
...skulle jag säga till fröken att du var affärsman.
Du var liten och hon var inskränkt. Du kunde råka illa ut.
- Du är vuxen nu. - Jag kan fortfarande råka illa ut.
Jag vill verkligen att du hjälper oss. Det gäller en kväll bara.
Vansinne...! Ska jag stänga klubben och spela nån himla kulturattaché?
- Och hur gör vi Albert till hemmafru? - Du får skicka bort honom.
- Det kan du försöka med! - Och vi måste ta bort lite grejer här.
- Som vad då? - Den där, till exempel.
- Neptunus? Den är ju klassisk. - Och den här.
- Det är konst! - Den där, då.
Bättre så?
Pappa... det är inte bara några enstaka grejer, det är allt.
Vi måste tona ner det här, få det att se ut som hemma hos de flesta.
Så vi ska göra om hela inredningen - bli mer "normala".
Och du måste försöka...
...ändra ditt sätt lite. Så att det inte syns lång väg.
- Syns det lång väg...? - Pappa...
Vi har just svampmålat väggarna.
Kom ner. Hon försöker ta tuggummit ifrån honom.
Jag kommer.
Ja, jag använder bruncreme. Jag bor ihop med en man.
Jag är en medelålders bög. Men jag vet vem jag är.
Det har tagit mig 20 år. Och det ska inte nån jäkla senator få förstöra.
Jag skiter i vad han tycker.
Här bor Kevin Keeley, en av grundarna till "Moralisk upprustning"...
Vi väntar på Jacksons kollega senator Keeley, vi vet inte om han är hemma...
Det sägs att han besökte senator Dole i morse.
Vi står utanför "Camp Keeley" och väntar på senatorn.
Han grundade "Moralisk upprustning" tillsammans med Eli Jackson.
- Vart ska du köra honom? - Till South Beach, Florida.
Det florerar redan en massa smaklösa skämt om senator Jacksons död.
Här är ett till!
Det här är ju olidligt.
Jag går ut här. Jag orkar inte möta pressen. Chauffören får köra runt.
- Jag vill inte gå ut ensam! - Barbara är ju med.
- Det är inte dig de är ute efter. - Pappa!
- Tyst! Jag tar bakvägen bara. - Skulle du inte berätta om bröllopet?
Inte än. Colemans kanske ändrar sig. Släpp mig nu. Vi ses i bilen.
- Tappar senatorn röster nu? - Påverkas "Moralisk upprustning"?
Mina herrar... och damer...
Jag är liksom mina kolleger, oavsett partitillhörighet
chockad över omständigheterna kring senator Jacksons död...
likväl som över hans bortgång. Familjen och jag reser bort några dar.
Av orsaker jag inte kan... För att planera ett evenemang
som jag inte kan... som kanske kan läka såren efter allt det obehagliga
som senator Jacksons bortgång fått oss att... känna.
- Vart ska ni åka? - Till vår lantgård.
- Det är allt jag kan säga nu. - Kände ni flickan?
- Agador! Helsike... - Vad har jag gjort?
- Vi måste göra om inredningen lite. - För de blivande svärföräldrarna?
Vi måste ta bort allt som är för vågat.
- Inte lite, det. - Du får skaffa dig en betjäntuniform.
- Då ser jag ut som en bög! - En bög i uniform åtminstone.
Vi börjar i morgon bitti. Albert får ge sig av tidigt.
"Du får åka bort några dar", säger jag. Det blir svårt.
Pappa...
- Tack. - Snälla, prata inte med mig just nu.
- Kan vi inte chartra ett plan? - Nej! Går vi ur bilen blir vi upptäckta.
- Vad skönt det är i solen. - Ja, det är härligt.
Du kunde behöva lite mer sol. Ta ledigt några dar. Du ser trött ut.
- Vad menar du? - Inget.
- Vem har lagt Playboy i badrummet? - De läser ju sånt.
Lägg inte till nåt - ta bara bort. Det måste vara klart klockan sex.
De är för korta. Jag vill ha sånt där Armani-fall där fram.
Du får inte dra, fixa det där nere. Jag väntar väl inte högvatten.
- Nåt menade du väl? - Bara att du ser trött ut.
Det betyder att man ser gammal ut. "Utvilad" att man tagit kollagen.
- Du ser fräsch ut. Vi fönstershoppar! - Jag vill gå hem.
- En sån här dag? Vi köper vad du vill. - Då måste jag byta skor.
- Vi köper nya. Vi köper sandaler. - Armand! Vad är det frågan om?
- Inget... - Vi ses där uppe.
- Vad är det?! - Jag gjorde illa saken.
- Fotleden. Jag kan nog inte gå upp. - Vänta här så hämtar jag is.
Min arm!
Jag avskyr när du blir hysterisk.
- Vad är det? - Från antikaffären. För macho?
Lägg inte till nåt.
Ut med älghuvudet på terassen.
- Luta dig mot mig. - Jag måste till läkare.
- Vi borde åka till akuten. - Nu överdriver du. Var inte så sjåpig...
- Vi har haft inbrott. - Jag ställer bara undan några saker.
- Medan du är borta. - Borta...?
Vart ska jag?
- Du har inte sagt nåt...? - Sagt vad?
Vals fästmö kommer i kväll med sina föräldrar. Vi tänkte...
...att du kanske inte skulle vara här då.
Jag förstår.
- Det är bara i kväll. - Bara medan det är folk här, ja.
Det gör inget, lille vän. Visst blir jag sårad...
...men det gör inget. Jag ska gå. - Det gäller bara en kväll.
Monstret... missfostret ska gå sin väg.
Ni kan andas ut.
Det gick ju bra.
- Albert! Hör på mig. - Gå din väg. Jag hatar dig.
Jag vill aldrig se dig mer. Mitt hjärta brister!
- Gråt inte, du får stanna. - Inte där jag inte är önskvärd.
- Där jag kan kastas ut hur som helst. - Jag har partnerskapsavtalet hemma.
Jag orkar inte med sånt här smussel. Känn på min puls.
Den är väldigt hög. Du ska inte stå här i solen.
- Hallå! Vatten. - Det här är slutet!
- Andas lugnt. - Det vanliga åt mig. - Visst, señor Goldman.
Tack, det var bättre.
Det handlar inte om dig. Flickans föräldrar är idioter. Val avgudar dig.
Det var skönt att höra. Du är så rar. Det där var skönt.
Det kanske är magstarkt att presen- tera mig som hans mor första gången.
Kan jag inte vara en släkting på besök, Vals farbror?
- Inte bättre med en bögfarbror. - Det kan jag dölja.
Titta hur du håller glaset. Se på lillfingret, hela din hållning...
Du, då? Du är ingen kulturtyp. Du går aldrig på museum - äter som en gris.
De konservativa bryr sig inte om grisar, bara bögar.
De kan dra åt helvete! Visst farao kan du vara Vals farbror.
Du är artist och jag regissör. Tillsammans klarar vi allt.
Absolut, vi har fem timmar på oss. Ner med lillfingret till att börja med.
- Och så hållningen. - Men jösses - vad tar du dig till?
Sluta skrika! Du ska ju uppföra dig som en man.
Nu låtsas vi att vi är på en middag. Bred lite senap på brödet.
Inte med skeden. Och dutta inte så där! Du tar kniven...
...och smetar på rejält. Karlar brer på rejält. Just det.
Ner med lillfingret! Du ska vara hård i nyporna. Stadigt grepp om kniven.
- Nu gick det hål på det! - Än sen? Det är inget att bry sig om.
Ta det som en man. Säg till dig själv: "Det gick hål på brödet - än sen?"
- Det är inte hela världen. Gör om det. - "Det gick hål på brödet - än sen?"
Du har rätt, det finns ingen anledning att jaga upp sig.
Så ska det låta. Gå lite nu.
- Med brödet...? - Spelar ingen roll. Gå, bara!
Ner!
För våpigt...?
Jag ska ge dig nåt att tänka på. En klyscha, men ändå - John Wayne.
- Så svårt... - Du gillar ju honom.
Han går på ett typiskt sätt, lätt att imitera. Och han är manlig.
Sitt av hästen nu och gå in på saloonen.
Perfekt...
Morrn, frun.
- Inte bra...? - Jo då... men går John Wayne så där?
Håll i dig.
- Vilken jävla dåre! - Vad finns i South Beach, tro?
Armand Goldman, din gamle osv... Vad tycks om de där Dolphins?
- Gapig fjolla...? - Handen så - jag ska inte kyssa den.
Spänn handleden. Rak och spänd. Så där, ja. "Al, din gamle osv..."
- Jag sa ju det! - Nu säger jag det.
Al, din gamle skojare! Vad sägs om Dolphins insats i dag, då?
Fjärde perioden, och tredje försöket på 30-yardslinjen.
Man känner sig sviken, förbryllad...
- Fel svar? - Jag vet inte. Om igen.
- Det här är så spännande. - Jajamän. Det kan du ge dig fan på.
Jävlar i det!
- En gång till. - Förlåt.
- Ta det lite lugnt. - Ta det lite lugnt själv.
- Han gick på mig. - Sabla osis, då.
- Varför är du så stötig? - Varför är du en sån skitstövel?
- Kallar du mig för skitstövel? - Jag menade skitstöveln bakom dig.
Bulan har redan gått ner.
Du var fantastisk... väldigt manlig. Jag är så stolt över dig.
Han såg så fånig ut när han satt på dig och slog ditt huvud i marken.
Tack, raring. Jag ska hämta mer is, kommer strax.
Kan vi inte hyra in en "normal" hemhjälp i kväll?
Några såna finns inte i South Beach.
Jag har fler tråkiga nyheter. Jag sa åt Albert att han fick vara hemma.
Varför det?
För att han blev förkrossad och han är min vän.
- Vem ska vi säga att han är, då? - Din farbror.
- Då kan vi glömma alltihop. - Var inte så negativ, ha lite hopp!
Om vad? När de ser dig och Albert ihop...
Gud, jag som var på så gott humör, och nu... vilken röra.
Vi behöver en kvinna. Albert kan vara med om vi har en kvinna som din mor.
- Jag kanske kan be din mamma. - Mamma? Skulle hon gå med på det?
- Vem vet. - Hon har inte träffat mig på 20 år.
- För 20 år sen var hon ung och rädd... - Du kan inte mena allvar!
- Du kan inte göra så mot Val. - Tror du hon ställer upp?
Min mor?
Jösses... Armand? Det var ju hundra år sen. Var är du?
- Jag är hos dig om fem minuter. - Jag kan knappt bärga mig.
Hon går med på att träffa mig. Du kan vänta på nåt café så länge.
Jag följer med. Det finns säkert ett väntrum.
- Hej. Jag söker Katharine Archer. - Ni kan gå in.
Ursäkta oss.
- Army Goldman... - Katie Archer. Eller är du gift?
Inte för ögonblicket. Sätt dig.
Jag har tänkt på dig så ofta. Var gång jag ser klubbens annons.
- Bor du fortfarande ihop med Albert? - Ja. Och du... du har lyckats bra.
Jag fick ju startkapital av dig. Du borde fått en aktieandel.
- Jag fick ju Val i stället. - Är han...
- Hur är det med honom? - Bra. Han vill gifta sig.
- Hur gammal är han? - Tjugo.
- Herregud... 20 år. - Och nu behöver han dig.
Jag var så blank...
Imelda, avboka mina åtaganden i kväll.
Normalt dricker jag bara grönsaksjuice på arbetstid, men nu...
Låt oss skåla för senatorns dotter och vår Val.
Inte mycket jag gjort för honom. Jag är inte direkt moderstypen.
Det är jag... jag är väldigt moderlig. Och Albert är rena modersbröstet.
Minns du showen vi höll på med när vi träffades?
- Vilket zigenarliv... - Du var så stilig. Så oåtkomlig...
Och vilken kropp. Du blev livrädd, det var så sött.
Jag trodde jag skulle få slag, där låg en kvinna i min säng!
Jag fick betala dörrvakten 20 dollar. Det var mycket på den tiden.
Jag tänkte: "Jag prövar en gång och ser om det är så märkvärdigt."
- Och hur länge funkade det? - Från 02.30-03.45.
Du håller dig verkligen i trim. Och du kan fortfarande dansa.
- Det där var skönt. - Du hade väl inte hår på bröstet?
- Jag rakade mig, jag ville se ung ut. - Det här är bättre... mycket manligare.
Så mycket hår! Låt mig känna på det. Vilken fin kedja.
Vad fint den blänker där i det svarta hårburret. Knäpp upp...
- Akta sidenskjortan... - Låt mig smeka din håriga bringa.
- Ursäkta... - Jag kunde inte stoppa honom.
- Är Albert här? - Nej.
Då kör han i 30 kmltim med hand- bromsen i. Jag fick ta en jävla buss.
- Ska vi korsfästa nån i kväll? - Jag bytte ut det fåniga älghuvudet.
Vi fick böcker också.
- Kommer mamma? - Jajamän.
- Tack. - Se, då löste sig allt till sist.
Jag ska bara hämta min tandborste. Tar du den, Agador?
- Jag hade velat få se era barn. - Ska inte martyren hålla i korset...?
Visst, håna mig bara.
Du och Katharine skrattade säkert också. Varför inte? Jag är inte ung
och alla skrattar åt mig. Jag vet minsann att jag är löjlig.
Så jag får väl bege mig dit där ingen är löjlig, där alla är lika.
- Farväl, Armand. - Vänta, glöm inte den här.
- Jag vill inte att du går! - Min käre Agador, du får min stereo...
...mina röda stövlar och perukerna. - Vilka då?
Mina finaste. Jag behöver dem inte där jag ska vara.
Okej, okej... vart ska du?
- Till Las Copa. - Det är bara en begravningsplats.
Jag vet. Därför tar jag inget med mig.
Så du beger dig till gravplatsen med din tandborste. Så egyptiskt.
- Farväl, Armand. - Miss Albert! Gå inte!
- Helvete! - Det är lika bra.
- Vad har du gjort för nåt styggt?! - Skärp dig!
För du ska börja laga maten och jag går efter Albert.
Kan du... laga mat?
Din far tycks tro det.
Jag ska begravas i Key Biscayne. Där är jättefint.
Fina träd, blå himmel, fåglar...
Las Copa är skit.
Du kan verkligen gå mig på nerverna. Och det stämmer, du är inte ung
och du får folk att skratta. Och just därför är jag ihop med dig.
Så nu tänker jag sälja min gravplats och köpa en på ditt skitställe
så jag får fortsätta ha roligt.
- Vad är det? - Läs.
- Jag förstår inte! - Partnerskapsavtalet - jag sa ju det.
Ska jag ge dig hälften av allt jag äger...?
En trygghet, om nåt händer en av oss.
- Men vem äger allt nu, då? - Du.
- Jag vill inte ha det. - Ge mig hälften då.
Ge mig en penna. Jag vill inte ha allt det här!
Skriv på nu.
Så där, nu äger du hälften av mitt liv och jag hälften av ditt.
- Halva klubben...? - Vad spelar det för roll? Ta allt.
Jag är 50 år. Det jag kallar mitt hem är ett hem för att du finns där.
Vad spelar det för roll om jag ber dig stanna eller du ber mig.
Det är vårt.
Nej, hon har åkt, men hon ringer så jag kan ta ett meddelande.
Det ska lyda? "Kom inte..."
Pastorn säger att Jacksons sista ord "pengarna ligger där, kakaobönan"
var rasistiska. Den prostituerade hette Natumbundra...
- Idioten! Nu börjar de svarta gapa. - Ett bröllop kopplar bort oss från det.
Colemans är en perfekt familj. De har väl aldrig ens varit skilda?
- Nej... - Ser du? Det blir vår räddning.
Det var Albert eller din mor, jag var tvungen att välja. Jag valde Albert.
Det måste du förstå. Jag visste väl det.
Jag får ingen ordning på slipsen. Det syns ju inte under kavajen.
Så här klädde sig min farfar. Han tog livet av sig vid 30.
- Nåt jag måste tänka på nu? - Gå inte omkring, bara.
Och gestikulera inte.
- Nåt mer? - Och prata inte så mycket.
- Det går åt pipan i alla fall... - Inte så negativ! Det här grejar vi.
Vad är det?
Duger det inte?
Jag är ju klädd precis som ni.
Jag har tagit av mig mina ringar. Jag har inget smink.
Jag är bara...
...en vanlig kille.
De där, då?
Strumporna? Nån liten färgklick måste man väl ha.
När jag är klädd så här blir det nästan ännu mer uppenbart, va?
Så är det.
Jag ville så gärna hjälpa till.
Och nu hatar ni mig. Båda två.
Vi hatar dig inte alls!
Sätt på dig ett par skor.
Ingen idé att jag har skor på mig. Går jag i skor snubblar jag bara.
Sätt på dig ett par skor och prata normalt. Försök att skärpa dig nu.
Armand? Det är Katharine. Jag fick ett meddelande, ska jag inte komma?
Nej, det är fel. Kom inte för sent, sa han. Jag hörde på.
Då fattade min sekreterare fel. Jag är där om en halvtimme.
- Är det Val? - Ja.
Jag är så glad att jag kan göra nåt för dig.
- Även om det är sent. - Det gör inget. Tack...
Då ses vi om en halvtimme... mamma.
Va? Sa du: "Vi ses om en halvtimme, mamma"? Var det...?
- Vi kan inte ringa, hon var i bilen. - Albert är ju hysterisk redan nu.
Han uppför sig nog. Jag kunde inte säga åt min mor att inte komma.
Hon räddar kvällen åt oss, utan henne är det kört.
Vi har hamnat i helvetet. Och där finns ett kors.
Inte riktigt som Palm Beach, tycker jag.
Det var bara sand här förut. Det här växte upp medan de var i Grekland.
Han har låst in sig. Har vi tur så stannar han där.
Jag är inte religiös och jag är jude, men låt det gå bra i kväll.
Apropå jude... Barbara har sagt att vi heter Coleman.
Tack.
- Jag kommer! - Perfekt.
Det är skornas fel.
God afton. Jag är Spartacus, Goldmans betjänt. Stig på.
- Sa ni Goldman? - Coldman! Spartacus är...
- Guatemalan. ...ny.
- Det här är mina föräldrar, Val. - Val Coleman.
- Coleman eller Coldman? - Coleman. D: T hörs inte.
Min far.
- Min dotter Barbara. - Angenämt.
Min make.
- Ni har ett fast handslag. - Det måste man ha i Grekland.
Min mor kommer snart. Hon har varit hos mina morföräldrar i Palm Beach...
- Vad trevligt att ni träffar de gamla! - Ja. Stig på.
- Hur känns benet? En fotbollsskada... - Samma här. Var spelade ni?
- L Grekland. - Miami...
Vilket intressant rum!
Ja, ett mycket... trivsamt sommarhus! Jag gillar det här spartanska.
Pappa brukar jobba och filosofera här. Så huset används mer som ett...
- Kloster. - Verkligen charmigt.
Och se så många gamla böcker! Men titta...
"Kitty och mysteriet med det brinnande ljuset"...ni har hela serien!
- Det är min mammas. - Sätt er!
Är ni snälla.
- Ska vi fira med lite champagne? - Vad trevligt.
- Agador! - Spartacus!
Han envisas med att vi ska säga hela namnet.
Vi tar champagnen nu.
- Dit? Okej, tack. - Gud signe er.
- De gick in runt hörnet. - Det är sidoentrén till det här stället.
Vilket ansvar - två hus! När köpte ni det här?
För 15 år sen. Det var ett judiskt område då.
Barbara sa att det mest var sand.
Ja, ni vet uttrycket: "Där det finns sand..." Nu ska vi ha champagne.
Och en whisky, om ni har.
Är det nån mer hemma?
Bara vår hund Piraya. Vi låser in henne när vi har besök.
Jag häller. Ta hand om maten, du.
Han är en jätteduktig kock, men han kan inte servera.
Var håller fruntimret hus?
- Han var verkligen konstig. - Ja...
Och jag bara: "Ska vi gifta oss?" Och hon: "lnte före 30 har du sagt."
- Det var verkligen lustigt. - Ja, det låter... lustigt.
- Hur var resan hit? - Det var en trevlig resa.
Vi tog bilen för att se årstiderna växla.
Men det var en lång resa - Virginia, Kentucky, Tennessee...
Georgia... Det är så fantastiskt att komma från norr där det är kallt
till söderns värme och se de enorma skillnaderna i de olika regionerna
i vårt fantastiska land.
Vi brukar åka till Virginia på hösten när träden ändrar färg.
Träden är så vackra i Virginia, men hösten är faktiskt vacker i Ohio också.
Längs hela l-75:an...
Bländande vackert... Så vi åker till Virginia och kopplar av lite.
- Tittar på den vackra landsbygden... - Ni får nog börja utan mig...
Kullarna, bergen...
Där kan man verkligen snacka om "de majestätiska blåröda bergen".
Röda löv, blåröda berg...
Gröna fält...
Och de svarta vägarna... mitt i det gröna.
Alla färgerna... träden...
- Pennsylvania är fint också. - Var det där min fru... som ringde?
Jag var så uppslukad här. Var det mamma?
Ja, det är trafiken. Vi skulle börja.
Jag skulle ha svarat, men jag var så tagen av senatorns... berättelse.
- Äsch... - Det var så fint.
Ursäktar ni mig, jag måste prata med Agador Spartacus.
Ursäkta oss...
Aldrig har så mycket gått så snett så snabbt. Som en förbannelse!
Ska vi vänta, eller...? Du är ju sjöblöt!
Jag svettas som ett djur. Vi ska ro iland det här! Hjälp mig.
- Det är nåt skumt här. - Det är det här med Jackson!
Frun vill inte träffa oss och pappan är jättenervös.
Det är nåt med pappan och betjänten.
Det är ingenting, pappa! Du tror alltid det värsta.
- Vals mamma är sen, bara. - Passa dig.
Ursäkta mig.
Ja, vi ger henne en halvtimme och sen...
Här är jag! Ursäkta att jag är sen, men det var sån fruktansvärd trafik!
Senator Keeley, mrs Keeley - äntligen får vi träffas.
Du måste vara Barbara. En sån söt flicka. Kom och ge mig en kram.
Var inte rädd. Så bedårande, hon är blyg.
- Vad trevligt, mrs Coleman. - Goldman.
- D: T hörs väl inte? - Det uttalas väl Coleman...?
Coleman, ja! D: T är stumt i Amerika.
Det uttalas Cole d"isle au Man i Frankrike, där Armand har sitt slott
och Coldman i Grekland. Och så det mer vulgära Coleman i Florida.
Så vi vet aldrig var vi är förrän vi hör nån säga vårt efternamn.
- Det förklarar saken. - Äntligen.
- Jag ger er gärna en kram. - Kära lilla barn! Välkommen.
Kolla. Det här är från bevakningen av Jackson-historien. Vrid upp.
- Vi är här vid "Camp Keeley"... - Vart ska du köra honom?
Till South Beach, Florida.
- Var fick vi det? - Utanför Keeleys hus i går.
Tjockisen jobbar på National Enquirer, Harry Radman.
Han har blivit fetare sen Simpson-målet. Det här måste vidare.
Ni har det fantastiskt här. Det är så enkelt och sobert.
Hos oss är det tidningar överallt. Ni karlar... ni är såna barn.
De kan styra världen, men inte välja ut en slips.
Jag får inte den här lunsen att köpa en ny kostym.
Nåja... det är så de är skapta.
Jag kanske är gammalmodig, men nog ska en kvinna ta hand om sin man.
Instämmer! Det är verkligen trevligt att träffa såna som ni.
C-o-l-e-m-a-n. Det står inget förnamn. Säkert? Det finns ingen.
Namnet vid klubbentrén då - Goldman? Det är snarlikt.
- Det har du rätt i. - Kolla Goldman i stället.
Det är sånt liv om det här med skolbönen.
Varken judar eller muslimer bryr sig väl om ifall deras barn ber i skolan.
- Det är helt snurrigt! - Tack, Agador Spartacus. Du kan gå.
Han är snäll, men han får alltid oförklarliga skrattanfall.
Han pratar engelska i alla fall. Hur många chaufförer har inte vi haft...
Om ni visste hur många hemhjälpar vi har haft. Rodney, Bruno...
- Mer is här. - Fint att ni inte har en massa böcker...
...och skrytkonst på väggarna. Bara ett kors och en härlig familjeanda.
Det här missade Clinton när han ville tillåta homosexuella i det militära.
Usch, så dumt. Den där hemska frisyren och uniformen - nej tack!
- Prata inte om sånt du inte vet. - Mästra inte din mor, hon är så klok.
- Jag tror att homosexualiteten... - Mer is här!
...försvagar landet. - Fast Alexander den store var bög.
- Snacka om bögar i det militära! - Vad tycker ni om Dolphins, då?
Jag tar upp det.
Jag tror vi försöker kringgå ett ämne som gör mr Coleman väldigt nervös.
Ni har säkert hört om senator Jacksons död.
Det, ja... Ja, det var en otrevlig historia. Men vi tror inte på det.
- Hur menar ni? - Det var en fälla. Obducera, säger jag.
Precis vad Rush Limbaugh sa.
Ursäkta mig.
Vilken pärs. Som att försöka få in en galen häst i ett brinnande stall.
Middagen blir sen. Jag fick ju ingen tid att handla.
Flickan är rar. Jag är skyldig Val det här.
- Förlåt mig, men miss Alberts frisyr... - Vad fan, det gäller ju bara en kväll.
Visst är det fel att döda läkaren, men abortmotståndarna anser att...
- Jag är här. ...stoppas läkarna, stoppas aborterna.
Löjligt! De gör ju bara sitt jobb. Då är det bättre att döda mödrarna.
- Kan du komma ut ett tag? - Jag vet, då dör ju fostret också.
Men det ska ju aborteras, så låt det följa med det sjunkande skeppet!
Ursäkta mig lite.
Mor försöker styra sina tankegångar mot en logisk om än absurd slutsats.
Som när Swift föreslog att bönderna skulle ge sina barn till de rika.
Jag vet inget om honom, men din mor följer sitt hjärta - det gillar jag.
Så Goldman äger klubben, bor ovanpå den, och är homosexuell.
Vi är i skvallerpressens himmelrike!
Vilken vacker röst ni har.
Vet din mor att jag inte vill bli hemmafru?
Albert är inte min mor, han är en dragshowartist.
Jag glömmer bort det. Han låter precis som en mor.
Bravo!
Vilken underbar röst du har, Agador Spartacus.
- Middagen är serverad. - Härligt... Den här vägen.
Jag spelade faktiskt Eliza i skolan.
Gå in, jag ska sätta en lapp på dörren åt Katharine.
Mrs Keeley där och senatorn på min högra sida. Val och Barbara...
Ni är en underbar värdinna.
Det här är så roligt. Det är vad jag alltid drömt om.
En stor och hjärtlig familj runt bordet, som det var när jag var liten.
- Så är vi också uppväxta. - Då var världen annorlunda.
Lyckliga familjer... alla pratade engelska, inget knark, ingen aids.
Vilket intressant porslin. Pojkar som hoppar bock... Är det grekiskt?
Jag har ingen aning... Jag har inte sett de här tallrikarna förut.
Hämta mina glasögon, Barbara. L min handväska.
Var har jag mina...? Det är grekiskt. Det är grekiska pojkar... nakna pojkar.
- Och flickor. Har ni inga flickor? - Det har jag.
- Se, det där är väl en flicka. - Då var det längesen ni såg en flicka.
Nog för att jag använder glasögon, men det ser jag.
- Jag hittade dem inte. Är de i bilen? - Jag har mina här...
Fort, de studerar tallrikarna. Hur kunde du duka med dem! Strunt i den!
Du kan inte servera ur den! Det ska vara räkor i...
- Nu ska vi se vad de har för sig. - Nu, så!
Agadors superba soppa. Inte var dag han gör den.
- Hans specialitet - skaldjurssoppa. - Är det inte ett ägg?
Jo visst... ett huevo. Typiskt guatemalanskt.
De har hårdkokta ägg i allting därför att höns är så viktiga där.
Det är deras hårdvaluta. Man säger att en kvinna är värd sin vikt i hönor.
Mannens välstånd mäts efter stor- leken på hans kuckelikuk. Ursäkta mig.
- Vad är det här för nåt? - Sötsur bondsoppa - du sa fel!
- Vad fan är det?! - Inte vet jag, jag hittade på det!
- Var övernattar ni i Florida? - Hos familjen Jeb Bush, Fisher lsland.
Där är så fint. Mina föräldrar bodde där till sin död.
Var ni inte och hälsade på era föräldrar i Palm Beach?
Jo visst... nu när de är döda...
...har de flyttat... flyttats... för att...
Som min mor sa: "Man ska leva på Fisher lsland, begravas i Palm Beach.
"Då får man ut det bästa av Florida."
Du måste komma, det går åt helvete.
- Han har inte gjort nån huvudrätt. - Är soppan allt vi får?
Bondsoppa är en huvudrätt! Varför tror ni jag hade så mycket i den?
Gå och sätt upp lappen. Jag måste in innan de ser botten på tallrikarna.
- Du gav mig ingen tid att handla! - Tyst med dig!
Det ordnar sig. Tyst med dig nu! Sluta grina, för helvete.
Stå inte bara där, hon är strax här!
Skit i räkorna!
- Jösses... Där är deras Lincoln. - Du har rätt. Parkera här.
- Vi är mitt i en korsning. - Vi tillhör pressen.
"Katharine, vad du gör - gå inte upp. Jag ringer i morgon." Underbart...
Och sen letade de efter en trevlig gravplats i stället för att äta tofu.
- Pappa lovordade Key Biscayne... - Då tar vi desserten. Är det klart...?
Ska vi ta kaffet i vardagsrummet?
Nej, det är hans bil, den står här.
Det ligger bara en massa dragklubbar här.
- Vi har fått klartecken. - 300...?
- Var är de nånstans? - Där inne.
- Vad säger ni om att de ska gifta sig? - Hon är ju bara 18 och han 20, så...
- Det låter som om det kom nerifrån. - Det måste komma från nattklubben.
- Det här är väl samma byggnad? - Jag som trott att det var nåns TV!
Du vet att vi bor över en nattklubb.
Hon är berest, men innerst inne är hon bara en tös från Grover"s Corners.
Jag är väl en smula naiv.
Grover"s Corners är då inget att skämmas för. Det är ett bra hem.
Tack, det ska jag komma ihåg. Armand är mer sofistikerad än jag.
Men så kommer han ju från en sån fin familj.
Precis som de fina ungdomarna här. Inte sant?
Var finns badrummet? Nej, mamma Coleman ska visa mig.
- Ge mig en puss. - Jag ska bara gå till badrummet!
Är ni alldeles tokiga? Mina pojkar...!
- Ju fler vi är tillsammans... - Jag blir så rörd, jag börjar gråta.
- Det är nåt mysko som försiggår. - Jag vet.
Vilken middag... Och det var nåt med de där tallrikarna.
- Och Val som plötsligt försvann. - Jag vet nog vad det är.
- Den gamla vanliga visan. - Vad då?
Hon är en småstadsflicka. Och han en dryg europé, värsta sorten.
Med sitt märkvärdiga efternamn, och sitt dekadenta porslin - jo tack.
Ari Onassis var samma typ. Och fransmännen, speciellt Mitterand.
Och engelsmännen sen. Inte Thatcher. Major har säkert nåt prassel för sig.
- Och det klarar inte mrs Coleman. - Varför skulle hon bry sig om Major?
Hon klarar inte mr Coleman med sina oanständiga europeiska traditioner.
Och sitt snobberi... Och det där om Grover"s Corners.
- Nu pratar du dumheter. - Jag blir arg på hans föraktfulla stil.
När hon pratade såg han ju livrädd ut.
Hon får inte ens sköta hushållet. Han ger den där beige vilden order.
- Förlåt... nu har jag förstört allt. - Nej då, ingen märkte peruken.
- Var är perukklistret? - Jag har ett hårspänne.
- Det kanske går. - Tack, du är så rar. Förlåt, Val.
Du brydde dig inte lika mycket om Jacksons fru!
Bessie är en dum kossa. Det här är en dam. Du blir också släkt med dem.
Om han är så hemsk kanske inte din dotter ska gifta sig med hans son!
Han är inte inblandad i några skandaler.
Jag har visst aldrig sett ditt sanna jag förut. Jag vet inte vem du är!
Du struntar i Barbara, du tänker på din karriär. Och stackars mrs Coleman!
Du är väl lika angelägen om min karriär som jag.
Och Barbara är en modern tuff kvinna. Mrs Coleman gråter, hon är känslig.
Jag blir rörd, såna kvinnor existerar inte längre.
- Hallå! Jag har glömt nycklarna. - Vem är det?
Vals mor, mrs Goldman. Är Armand där?
- Vals mor? - Mrs Goldman?
Så den jäkeln håller sig med en älskarinna.
- Jag kan öppna. - Nej, ni har gått fel!
God afton. Ska jag ta väskan som vanligt... eller för första gången?
Ni måste vara Keeleys. Katharine Goldman. Förlåt att jag är sen, men...
- Vad gör hon här? - Låt mig förklara.
Jag vill inte förolämpa damen, men hur många mammor har er son?
Hon presenterade sig som Vals mor. Hur många mammor har han?
Bara en.
Det här är min mor. Min far äger nattklubben där min mor uppträder.
Barbara och jag ljög för er, de andra ställde upp. Det här är mina föräldrar.
Det här är min hustru. Det här är Vals biologiska mor.
Trevligt, Val. Ni har lyckats bra.
- Vi är stolta över honom. - Jag förstår inte...
Barbara... äger han nattklubben där nere?
Är han ingen attaché?
Nej, och inte gift med en hemmafru. De heter inte Coleman, utan Goldman.
- De är judar. - Jag förstår inte!
- De är män båda två! - Det är omöjligt... är ni judar?
Det här är en man.
Fattar du inte? De är homosexuella! De äger klubben där nere - två män.
Det kanske inte hjälper, men jag menade varje ord jag sa
om familjevärderingar och strängare moral.
Jag håller på att bli tokig... Hon kallade ju er mamma Coleman?
Men det är ju fortfarande jag - med en liten skillnad, bara...
Ja, inte så liten.
- Jag förstår inte. - Jag förklarar i bilen. Kom, Barbara.
- Jag åker inte med. - Barbara, gör inte detta mot mig.
Jag kanske inte är lika lättrörd som mrs Coleman, men jag har känslor.
Nån måste tycka om mig mest!
Lugna dig, Louise. Vi åker nu, Barbara.
Och du följer med. Jag har gjort din mor ledsen och det är snart val.
Vi är inblandade i en skandal - vi är hos ett bögpar som driver nattklubb.
Hur mycket ska du förstöra bara för att du vill gifta dig?
Det hade varit trevligt att få er till släkt.
En sak bara, mr och mrs... mr... vad ni nu heter...
Jag hoppas det här inte påverkar hur ni tänker rösta.
Senator Keeley!
- Fick du honom? - Nej. Om du inte hade ropat, så...
Vilka gamar.
Det kom ett team till nu. Och en bil. "Florida Eagle"...bara en tidning.
Jag kan se rubriken: "Jackson och hans kvinnor, Keeley och hans män."
Det är ju helt oskyldigt. Du har varit hos Barbaras blivande svärföräldrar.
Folk bryr sig inte om detaljer. De bryr sig bara om rubriker.
Än kan de inte bevisa att ni har varit här.
Nån gång måste jag gå ut. Det skulle märkas om jag aldrig visade mig igen.
Ett TV-team till. De går in på klubben.
- Enda kvällen jag inte uppträder... - Nån som vill ha mer soppa?
Jag är ledsen, pappa.
- Senatorn... en jäkel till? - Jag dricker egentligen inte.
- Det här är rätta tillfället att låtsas. - Ge mig lite godis, Louise.
- Om de smiter ut när showen slutar? - De väntar ju på det, då syns de.
Inte nödvändigtvis.
En stor applåd för flickorna. Vi är ju alla en enda stor familj, så sjung med.
- Hur länge väntar alla, tro? - Tills han kommer ut, så klart.
Sälj er, visa upp er... kom igen.
Kom nu.
Jag har aldrig dansat med en man förr.
- Nån gång ska väl vara den första. - Ursäkta mig...
Ingen vill dansa med mig. Jag ser så fet ut i vitt.
- Jag, då? Jag är väl lika söt som de. - Vill du dansa? Jag menade Barbara.
- Vill inte stå här som en panelhöna. - Gå mot utgången, vi är snart ute.
Vill du dansa... gullet?
Möt mig om 20 minuter vid El DoradolPalm.
Inte om jag så fick en miljon.
Bob Dole är döläcker.
Vem är det som är mamman?
Ingen aning.
- Mazel tov. - Nu kan ni kyssa bruden.
Förlåt...